Title: Muzikos pažinimas
Course: Muzikinių gabumų lavinimas > Forum: 6 užduotis diskusijai

Muzikos pažinimo klausimas gali atrodyti labai paprastas, jeigu nebūtų iš tiesų keblus. Paprastas jis tol, kol apie tai negalvojame. Kviečiu jus pasidalyti savo mintimis kaip jūs suprantate, ką tai reiškia pažinti muziką?

Diskusijos pabaigos laikas - spalio 21 d.

Muzikos suvokimas išties labai daugiareikšmis ir subtilus dalykas. Iškart norisi kalbėti apie emocinį suvokimą ir interpretaciją. Pirmiausia, manau, labai didelę įtaką jaunam žmogui, besimokančiam muzikos, daro jos programiškumas. Puikiai pamenu save kokių 9 metų sėdinčią fortepijono klasėje ir skambinančią gana minorišką pjesę. Ir tas kūrinukas man neatsivėrė, kol mokytoja nupiešė puikiai jį atitinkančią istoriją apie kalėdinę eglutę, kuria visi džiugiasi, o vėliau pamiršta ir išmeta. Ją mintyse sekdama puikiai galėjau išpildyti pjesės dinamiką. Žmogaus mąstymas (bent tam tikros dalies žmonių), kaip ir mokymasis, yra asociatyvus, taigi kūriniai, sujungti su vaizduote, puikiai rasdavo būdą išsipildyti. Žinoma, ilgainiui tai pereina į kitą būvį, suvokimą formuoja patirtys, užtenka išgirsti intervalą, kuris kažką primena ar su kažkuo asocijuojasi, ir visa įgauna formą.

Nors muzika taip pat laikoma mokslu, su tam tikra sistema ir taisyklėmis, visgi emocinis ir psichologinis jos krūvis ir paveikumas yra šiek tiek iš metafizikos srities, todėl fizinė muzikos išraiška suteikia galimybę ją apčiuopti (natų atlikimas), tačiau jos suvokimas užkoduotas asmenybėje ir muzika šiuo atveju gali būti tiek priemonė, tiek tikslas.

Egidija paminėjo labiau kognityvinius, į pažinimo subjektą oientuotus suvokimo aspektus, na, o aš negaliu nepridurti, kad mano specialybėje muzikos suvokimas neatsiejamas pirmiausia nuo paties muzikos objekto pažinimo - jo struktūros, istorinių faktų ir kontekstų, estetinių bruožų. Man, kaip muzikos teorinio dalyko atstovei, tai vienodai svarbi muzikos suvokimo proceso dalis, ne mažiau reikšminga už empirinį jos potyrį, kurį, be kita ko, teorinis pažinimas tik sustiprina: klausymasis tampa sąmoningesnis, atsiveria nauji asociacijų "laukai", na, būna toks dvigubas pažinimo ir suvokimo džiaugsmas, nei vien klausantis kūrinio, nieko apie jį nežinant.

Tačiau tikrai nemanau, kad be minėtų teorinių žinių muzikos neįmanoma suvokti. Juk subjektas, neturintis muzikinio išsilavinimo, muziką vis tiek suvokia - tik, nusakydamas savo suvokimą, toks klausytojas greičiausiai akcentuos muzikos psichologinius aspektus (kokias emocijas sukėlė) ar kognityvinius (gal muzika sukėlė kažkokių vaizdinių, asociacijų ar pan.). Tad muzikos suvokimas man atrodo tikrai subjektyvus procesas: muzikos profesionalas kūrinį suvoks vienaip (galiausiai, netgi atlikėjas, kompozitorius ir muzikologas - kiekvienas savaip), muzikos psichologas - kitaip, akustikos specialistas dėmesį kreips vėlgi į kitus dalykus, profesionaliai muzikos gabumų nelavinęs klausytojas - dar kitaip, ir t.t. Ir atrodo labai neteisinga teigti, jog vienas suvokimo būdas geresnis / vertingesnis už kitą - kaip ir skirtingos asmenybės nėra savaime viena už kurią kitą vertingesnė.

Visiškai sutinku su Egidijos nuomone, kad įtakos muzikos suvokimui turi programiškumas, vaikui vaizduotėje nupieštas paveikslas padeda atskleisti kūrinį. Tai tinka ne tik vaikams, bet ir pati grodama, jei įmanoma, susikuriu vaizdą. Groju skandinavų kompozitoriaus kūrinį "Wood sprit", atrodo viskas lyg ir aišku, tačiau, vienos meistriškumo pamokos metu vienas profesorius iš Suomijos papasakojo apie tą kūrinį plačiau, kaip mes Lietuvoje turime istorijas apie laumes, taip jie savo vaikam pasakoja istorijas apie miškuose gyvenančias paslaptingas, stebuklingas dvasias, kurių niekas nemato. Sužinojus tą istoriją visiškai kitaip girdžiu tą kūrinį, tik tas vaizduotės piešinys, persikelia į kitą lygmenį, kaip ir sakė Egidija, kiekviena gaida, intervalas sukelia kažkokią asociaciją.

Taip pat pritariu Paulinai, kad muzikos pažinimas neatsiejamas nuo jo struktūros, istorinių faktų ir t.t. Manau, jeigu kiekvienas paimtume kūrinį, kurį grojome gana seniai, pavyzdžiui, konservatorijoje, tą patį kūrinį dabar interpretuoume kiek kitaip, nes kiekvienas, per tuos studijų akademijoje metus, įgijome daugiau terorinių žinių, galbūt netgi dėmesį kreiptume į visai priešingus dalykus negu iki tol. Taigi, paantrinant Paulinai, teorinis pažinimas sustiprina patį muzikos pažinimą. Žmogaus pichologinė būsena, emocinis intelektas ir daugelis kitų aspekų lemia muzikos pažinimą.

Ats.: Re: Muzikos pažinimas

Pritariu Egidijos ir Paulinos išsakytoms mintims, jų abiejų pateiktų muzikos pažinimo elementų kombinacija mano manymu yra tai, kaip pati nusakyčiau muzikos pažinimą. Agnė ir Egidija pateikė gražius pavyzdžius apie kūrinio pažinimo spartesnį rezultatą, pasiteikus ne tik muzikines, tačiau ir vaizdines priemones. Iš savo asmeninės patirties taip pat turiu daug pavyzdžių, kuomet suvokimas apie kūrinio esmę, ne tik muzikinę struktūrą, apverčia jo atlikimą visiškai kitu kampu. Tai tikrai rodo begalo didelį muzikos ryšį su emociniu žmogaus pasauliu, jo poveikį muzikai, bei iš to kylančioms sąsajoms su kitais vidiniais žmogaus klodais – fantazija, emocionalumu, kūrybiškumu. Net gi sakyčiau, jog mokėjimas įsivaizduoti, įsigilinti į kūrinį, jautriai suprasti jo kontekstą yra prigimtinis gabumas, kurio yra daug sunkiau išmokyti, negu teoroijos. Savo praktikoje turiu pavyzdžių, kuomet su dviem vienodo amžiaus vaikais muzikos pažinimo kelius turi rinktis visiškai skirtingus – vienas turi puikius vokalinius duomenis, tačiau visiškai „nejaučia“ muzikos, jo atlikimas yra be gyvybės ir įsijautimo, kai tuo tarpu kitas, prasčiau dainuojantis/intonuojantis tiek išgyvena kiekvieną dainą, lyg būtų patyręs kiekvieną joje parašytą žodį. Tuomet suvoki, kad muzikos pažinimo užduotys turi būti skirtingos, atsižvelgiant į mokinio prigimtinius gabumus, o to suvokimas leidžia palengvinti pažinimo procesą. Paulina tuo tarpu kalbėjo apie teorinę pusę, kuri taip pat yra ypatingai svarbi muzikos pažinimui ir žinoma tam aš taip pat pritariu. Muzikos pažinimas būtų paprastas, jei susidėtų tik iš jausminio pagrindo ir muzikos teorijos žinių, tačiau jos pažinimui begalo didelę įtaką daro ir šie šaltiniai: muzikos istorija , kūrnio estetika, faktai, struktūra, vertė, muzikos kilmė. Tad plačiąja prasme muzikos pažinimo kelias yra begalo platus ir aprėpiantis daugelį skirtingų šaltinių, tačiau kyla klausimas, kur yra pažinimo atskaitos taškas ir pabaiga, kada galime sakyti, jog „pažinome kūrinį“ ar nuo ko prisidėjo mūsų pažinimas? Sakyčiau tai ir yra šiek tiek neaiški ir mistifikuota proceso pusė, jog kiekvienas tikslo pasiekimą bei rezultatą gali suvokti kitaip, juolab jog ir muziką kiekvienas girdime skirtingai ir suvokiame kitaip. Juk visiškai neaišku, kiek skirtingi procesai vyksta kiekvieno mūsų galvose, jausmuose, tad ir mūsų pažinimo procesuose. A. Piličiauskas savo tyrinėjimuose pabrėžė muzikos pažinimą per labiau emocinę prizmę, o R. Zinkevičius didesnį dėmesį skiria muzikos kūrinio formos logikos, stiliaus, žanro suvokimui. Pritarčiau abiejų mokslininkų išvadoms, o ypatingai jų kombinacijai – visi šie dalykai yra ypatingai svarbūs muzikos pažinime, tik dar pridurčiau jog taip pat svarbu šaltinius mokėti taikyti priklausomai nuo mokinio gabumų/poreikio/pajautimo/suvokimo/amžiaus.

Ats.: Muzikos pažinimas

6 diskusijai skirtas laikas baigėsi. Skelbiu jos pabaigą. Įvertinimą ir komentarus pateiksiu šią savaitę.