Title: 4 užduotis raštu
Course: Muzikinių gabumų lavinimas

Laba diena,

Pridedu paskutinę užduotį raštu.

Linkiu gražios dienos.

Labas vakaras!

Ačiū, buvo naudinga, įdomu, žingeidu. :)

Gerų atostogų :)

Pagarbiai,

Renata

Sveiki, supainiojau šią užduotį su kita, iš mokymo medžiagos antra užduotimi ir netyčia atlikau ją. Dabar įkeliu pataisytą ir jau šią užduotį.

Labas vakaras,

gal šis mano darbas ne tiek parodo, kaip gebu teoriją su praktika jungti, bet kadangi buvo pasiūlyta pasinaudoti kūrybine idėja, tai labai norėjosi tą išpildyti.

Dar pabaigsiu.

Muzikinių gabumų lavinimo kursas man asmeniškai buvo labai naudingas ir įdomus. Jo metu ypatingai atkreipiau dėmesį į žinių pateikimo ir perteikimo mokiniui metodų svarbą ir potencialą. Šiame kurse labai akcentuojama jų panaudojimo galimybės ir pagalba siekiant geresnių darbo rezultatų. Psichologiniai ir metodiniai aspektai pedagoginiame darbe akcentavo muzikinių įgūdžių lavinimo nuoseklumo, atitikmens mokinio amžiui svarbą ir aktyviai skatino atkreipti dėmesį koncentruojantis į vaiko imlumo, suvokimo, žinių įsisavinimo aspektus. Manau, jog juos žinant ir pasitelkiant darbo procese, pasiekiami geresni ir užtikrintesni rezultatai, gebant motyvuoti vaiką nuosekliam darbui su malonumu.

Turbūt didžiausią įtaką mano pedagoginio darbo popūdžio sampratai, iš šiame kurse įgytų žinių gausos, padarė dėmesingumo koncentravimas pedagoginiame darbe kitu kampu. Mano muzikinę praktiką daugiausia sudaro koncertinė veikla, kurios pasekoje muzikos pedagogikos samprata siejasi su praktinėmis žiniomis bei jų pritaikymu. Todėl man buvo labai įdomu įsigilinti į šią sritį visai iš kito profilio, mokantis pažvelgti į šią ypatingą sritį ir mokinio akimis, atkreipiant dėmesį į jo poreikius, galimybes, mokantis padėti jam tobulėti ir augti. Mokymasis apie audijavimą padėjo suprasti teorinių ir praktiškai pritaikomų žinių įgūdžių sintezės svarbą, Sužinoti, kaip tą procesą vaikui padaryti lengviau suprantamu, įvykdomu ir naudingu.

Taip pat įsiminė medžiaga dėstanti apie muzikos mokymo kaitą, apie tai, jog nekintančio mokymo nėra ir kaip svarbu pačiam mokytojui tobulėti ir mokytis jautrumo kiekvieno mokinio gabumams pastebėti ir ugdyti pritaikant jam labiausiai tinkančius muzikos mokymo metodus.

Kadangi tai paskutinė šio kurso užduotis, labai noriu Jums padėkoti už įdomų, nuoseklų, aiškų ir puikiai organizuotą kursą.

Pagarbiai,

Lina Marija

Gerb. dėstytoja, kadangi šeštadienį buvo baigiamojo darbo egzaminas, nespėjau laiku atlikti užduoties. Tikiuosi, kad dar priimsite.

Labą vakarą, dėstytoja. Siunčiu Jums paskutinę savo užduotį. Nežiūrėkit rimtai į mano fantazijas, jos padėjo šiek tiek atsipalaiduoti.Atsiprašau, kad vėluoju.Sėkmės ir iki malonaus.

Pagarbiai, Rasa Rapalytė

Vieną vakarą, smagiai vakarieniaujant su draugais, dalinantis darbine patirtimi, viena draugė pareiškė:

–  Mano didžiausia svajonė  –  atidaryti mokyklą. Visus savo draugus pakviesčiau mokyti. Tu galėtum mokyti muzikos!

Po tokios draugės minties, galvoje pradėjo kirbėti daugybė minčių, klausimų, dvejonių. Kaip galėčiau prisidėti prie jos svajonės įgyvendinimo, kaip aš, būdama dainininkė, galėčiau mokyti mažus vakus muzikos ir nuo ko reikėtų pradėti. Pamaniau, juk šiais metais sužinojau ir atradau nemažai naujų ir įdomių dalykų apie vaikų psichologinę raidą, jų muzikinius gabumus, pagilinau žinais apie muzikos svarbą žmogui ir visuomenei.Mintyse pradėjau dėlioti daugybę strategijų, tačiau supratau, kad išeities taškas yra kitoks požiūris. Kitokio žvilgsnio troškimas į save patį, kaip pedagogą, mano žvilgsnis į vaiką, su troškimu atskleisti jo prigimtinius gabumus ir tokiu būdu suteikti galimybes augti dvasiškai turtingoms asmenybėms.

Jei vieną dieną nauja mokykla taps tikrove... Pirmoji mano užduotis būtų įrodyti ir įtikinti kitus pedagogus, tėvus ir direktorius, kad muzikos mokymas turi būti integralia bendrojo lavinimo dalimi ir muzikos pamokoms turėtų būti skirta tiek pat valandų per savaitę, kiek ir matematikai ar užsienio kalbų pamokoms.

Manau, kad tai įrodinėdama, pasitelkčiau mokslinininkų atradimus apie muzikos svarbą vaiko intelekto, psichinei raidai, jo įgūdžiams bendrauti, dirbti kartu, jo saviraiškai, juk muzikos pamokos pagerina mokymosi rezultatus, socialinius įgūdžius!

Skatinčiau humanistines ugdymo nuostatas, kurios orientuojamos į žmogaus rengimą gyvenimui, į mokymosi proceso reikšmę, paverčiant mokymąsi augančio žmogaus gyvenimo dalimi. Taigi, svarbiausias tikslas būtų įrodyti, kad visapusiškas asmenybės ugdymas nėra tik matematinės, kalbų, ar kitų disciplinų žinios, bet asmenybės augimas per daugialypę patirtį klausant, muzikuojant, reflektuojant, bendraujant.

Taip pat, savo kolegas turėčiau supažindinti su mokslininkų įrodymais, kad visi vaikai iš prigimties yra gabūs muzikai, o muzikiniai gabumai yra įgimti. Kai gimstame, jau turime sukaupę tam tikrą muzikinės klausos patirtį, susijusią su motinos muzikine aplinka. Taip pat, kad vaikai iki vienerių metų turi visus muzikinius įgūdžius, būtinus muzikos suvokimui, kitaip jie negebėtų išmokti kalbėti!

Po tokių brandžių mokslininkų minčių vargu, ar kas nors prieštarautų muzikos pamokų svarbai mokykloje.

Antrasis žingsnis būtų muzikos mokytojų nuostatų parengimas. Pati sau nuolatos turėčiau priminti ir paraginti kitus muzikos pedagogus vadovautis apačioje išvardintomis žiniomis.

·         Pasak E.E. Gordono, svarbiausias mokytojo uždavinys yra pradžioje diagnuozuoti atskirų mokinių muzikinius gabumus, nes gabumai parodo vaiko potencialą, t.y. tiek, kiek jis galėtų išmokti. Taigi, atitinkamu metu suteiktos galimybės lavintis, leidžia pasiekti puikių rezultatų.

·         Mokytojui svarbiausia atsižvelgti į mokinio psichologinės raidos ypatumus bei jo muzikines galimybes, taigi mokymo turinys ir mokymo būdai negali būti vienodi visiems vaikams.

·         Vaikai daugiausiai įsimena ir išmoksta iki 9 metų, t.y. jų muzikiniai gabumai yra lavinamieji. Tad iš pradžių reikėtų lavinti dermės, ritmo pojūčius, muzikinį jautrumą. O po 9 metų – visi lavinti gabumai tampa stabiliaisiais ir turėtų būti lavinami kitokiu būdu, atitinkančiu psichologinės raidos stadijas.

·         Svarbus mokytojo siekis tarnauti ugdytiniui, sudaryti sąlygas mokiniui atskleisti save. Svarbiausia – mokinio patirtis, taigi mokymosi pocesas. Mokymasis kartu su kitais, su mokytoju, savarankiškai.

·         Svarbu padėti mokiniams išgirsti muziką,  bei dalyvauti muzikinėje veikloje.

·         Svarbiausios pedagogo savybės – įsijautimas į mokinį, jautrumas mokinio poreikiams.

·         Klasėje svarbu sukurti draugišką ir konstruktyvaus bendravimo aplinką.

Be šių nuostatų, visiems pedagogams, kurie moko dainuoti, į dainavimo pamokas pasiūlyčiau įtraukčiau improvizaciškumo ir kūrybingumo lavinimą. Patarčiau remtis puikia E. E. Gordono audijavimo sistema, lavinančia muzikinius gabumus, kurių aukščiausias pasiekimas – muzikinė kūryba. Na, jei jau Baroko epochoje improvizacijos buvo mokoma klausymo–imitavimo būdu,  klausant mokytojo ar kitų dainininkų atliekamų arijų bei jų ornamentavimo galimybių, o melodinės improvizacijos buvo mokoma vokaliniais Solfeggi pratimais, tai nereikėtų lavinti tik balso ar instrumentų technikos, bet tai daryti kartu su improvizaciškumo lavinimu. Juk tiek džiazo dainavimo metodika, tiek ir efektyviausia XX a. mokslininkų atrasti vaikų gabumų lavinimo būdai -   sutampa! Nustatyta, kad, pagrindiniai improvizavimo mokymo metodai grindžiami klausymo–imitavimo, klausymo–užrašymo, skaitymo–kūrimo mokymo būdais, tai reiškia, kad E.E. Gordon’o gabumų lavinimo metodika sutampa su improvizavimo mokymo metodika, į kurią pasigilinti rekomenduotina visiems, mokantiems vaikus muzikos ir specifiškai dainavimo!

Manau, kad visi naujos mokyklos pedagogai turėtų skatinti įsitraukti šeimas į vaikų kultūrinį ugdymą, paragintų lankytis skirtingų muzikinių stilių koncertuose (klaiskinės, pop muzikos, džiazo, roko ir t.t.), parodose, spektakliuose. Juk asmenybės tobulėjimas vyksta visą gyvenimą, o tėvai, iš naujo besimokantys kartu su vaikais, nepraranda nuostabos gyvenimui.

Po tokių pasvarstymų, manau dar reikės nueiti ilgą kelią, bet naujos mokyklos svajonė, tapo mano dalimi.

Rūta Vosyliūtė

Studijuodamas šio virtualaus mokymosi kurso medžiagą susipažinau su visiškai nauju reiškiniu savo asmeninėje edukacinėje patirtyje – muzikinių gabumų lavinimo galimybėmis, gabumų lavinimo teorijomis ir jų raida. Ankstyvojoje savo pedagoginėje paktikoje laikydavausi nuostatos, jog muzikiniai gabumai yra prigimtinė duotybė ir jų lavinimo galimybės labai menkos. Tačiau susipažinęs su šio kurso medžiagoje pateiktais E. Gordono metodais, taip pat pradėjęs domėtis Sh. Suzuki ir C. Orff’o metodikomis ir taikyti jų elementus asmeninėje pedagoginėje praktikoje, įsitikinau šių metodų efektyvumu ir jų taikymo rekomendacijų pagrįstumu. Šioje trumpoje apžvalgoje norėčiau aptarti svarbiausias kurso tezes, susiedamas jas su asmenine patirtimi edukacinėje praktikoje.

Pirmame kurso skyriuje aptariama švietimo sistemos, edukacinių vertybių ir metodikų kaita paskutinįjį XX a. dešimtmetį tiesiogiai liečia mano asmeninius vaikystės potyrius. Aš gimiau Sąjūdžio metais, tad pradėjau lankyti mokyklą jaunoje, dar tik besiformuojančioje Lietuvos Respublikoje. Reikšmingiausios švietimo sistemos permainos vyko mano mokymosi mokykloje laikotarpiu, tad man teko galimybė asmeniškai patirti kintančių edukacinių vertybių privalumus ir trūkumus mokinio “kailyje”. Reflektuodamas asmeninius prisiminimus išskirčiau amžių sandūros metus (2000-2002), kuomet mokytojai iš “visažinių diktatorių”, formaliai deklaruojančių mokymo programos medžiagą pamažu ėmė virsti į pagalbininkus, pašnekovus bei patarėjus, skatinančius atvirą diskusiją mokymosi procese.  Tam įtakos turėjo naujieji švietimo tikslai ir siekiai, pagrįsti  humanizmo idėjomis, holistine ir egzistencialistine filosofija. Humanistinė ugdymo filosofija akcentuoja bedražmogiškųjų vertybių ugdymą kaip vieną svarbiausių edukacinio proceso siekiamybių. Holistinė filosofija pagrįsta ugdymo procesų bei dalykų integralumo koncepcija, pabrėžiant įgytų žinių ir praktinių gyvenimiškų kompetencijų neatskiriamybę. Egzistencializmo filosofija išskiria ugdymo individualizavimo svarbą, ugdymo procesus nukreipiant į asmeninių savybių sklaidą. “Egzistencialistų nuomone, ugdymo tikslas – rengti ugdytinį priešintis išoriniams poveikiams ir saugoti savo individualybės savitumą”. Šią koncepciją puikiai iliustruoja K. Jasperso žodžiai “Egzistencija yra žmogaus laisvė kurti save patį”. Visų šių ugdymo filosofijų sąveika lėmė esminį ugdymo procesų posūkį nuo mokymo link visuotinio mokymosi. Įgyvendinant švietimo sistemos vertybių kaitos vyksmą svarbiausia mokytojo funkcija tampa ne mokymo programos turinio deklaravimas, bet mokymosi motyvacijos skatinimas ir mokinio sudominimas dėstomu dalyku, siekiant atskleisti jam naudingas mokymosi proceso savybes.

Antroje kurso temoje aptarinėjama muzikos pažinimo problematika muzikinių gabumų kontekste. Muzikos tapsmas mąstymo objektu sąlygoja muzikinio turinio suvokimą klausytojo (mąstymo subjekto) sąmonėje. Šis sudėtingas psichofiziologinis reiškinys vis dar nėra galutinai moksliškai ištirtas ir paaiškintas.  Muzikos pažinimas ir suvokimas yra priskiriamas išugdomiems muzikiniams gabumams ir yra lavinimas per muzikos klausymą ir tapatinimą su tam tikromis asociacijomis. Ši žmogaus psichikos savybė vadinama muzikalumu. Jauni muzikai gana dažnai (na bent jau asmeniškai man kelis sykius šį klausimą teko girdėt iš savo jaunesnių kolegų) klausia: “Kam mus moko muzikinės formos pažinimo dalykų? Ar nuo to mes pradėsim geriau groti? Juk mėgautis muzika galima ir nežinant kur yra ekspozicija, o kur – repriza!”. Mėgautis muzika išties galima ir nesuvokiant formos, tačiau lygiai taip pat galima klausytis svetimos kalbos fonetinių sąskambių, nesuvokiant žodžių prasmės!

Ugdant muzikinius gabumus labai svarbus yra muzikinių gabumų psichologijos dėsnių išmanymas. Kurso medžiagoje (3 skyriuje) aptariama muzikinių gabumų prigimtis, pagrįsta Gordono ir Eriksono teorijomis, pabrėžiant muzikinių gabumų įgimtumą, tačiau atmetant genetinio muzikinių gabumų paveldimumo prielaidą.   Manoma, jog svarbiausi muzikiniai gabumai yra muzikinė klausa (dermės pojūtis), ritmo pojūtis ir muzikalumas. Seniau absoliuti muzikinė klausa buvo laikoma ypatingų muzikinių gabumų požymiu, tačiau ši nuomonė visiškai nepagrįsta. Iš asmeninės patirties galiu pasakyti, jog man dėl absoliučios klausos geriau sekėsi solfedžio pamokose, tačiau jokiose kitose praktinio muzikavimo srityse šios savybės man neprireikė. Muzikos suvokimui ir atlikimui kur kas svarbesnė yra santykinė klausa ir dermės suvokimas, o šias savybes “absoliutininkai” turi lavinti lygiai taip pat, kaip ir visi kiti.

Pasak E. Gordono, labai dažnai yra painiojamos muzikinių gabumų ir muzikinių pasiekimų sąvokos. Per pasiekimus yra lengviau įvertinti muzikinius gabumus, kadangi gabumai be kryptingo muzikinio ugdymo proceso gali būti ir neatskleisti, tačiau tai dar nereiškia, jog pasiekimai yra tapatūs gabumams.

E. E. Gordonas muzikinius gabumus susukirstė į lavinamuosius (iki 9 m.) ir stabiliuosius (po 9 m.), tapatindamas jų lavinimą su tam tikrais vaiko raidos sensityviaisiais laikotarpiais. Lavinamiems gabumams priskirtini prigimtiniai vaiko gabumai. Manoma, jog mažų vaikų muzikiniai gabumai yra didžiausi, su kiekvienais žmogaus gyvenimo metais muzikiniai gabumai mažėja.

Prieš pusę metų pradėjau dirbti su mokine (12 m.), kuri mokymosi proceso pradžioje visiškai negalėjo suvokti garso aukščio skirtumų. Pagrojus dvi skirtingo aukščio natas, jai atrodė, kad jos skamba visiškai vienodai. Teko nemažai darbo ir laiko skirti tono aukščio suvokimo lavinimui. Paprasčiausias tolygaus garso aukščio kaitos pavyzdys grojant styginiais instrumentais yra glissando. Negana to, šis pavyzdys yra labai iliustratyvus. Girdėdamas gliss., mokinys aiškiau suvokia tono aukščio kaitos kryptį, todėl šis metodas man padėjo išaiškinti, kas yra tono aukštis ir jo kaita. Ir tik tuomet buvo pereita prie melodinių darinių ir kombinacijų. Muzikiniai gabumai yra lavinami laipsnišai: nuo mažų segmentų prie stambesnių darinių, nuo paprastų dalykų prie sudėtingų, šis procesas gali būti labai ilgas ir tam reikalinga kantrybė. Kurso medžiagos 5 skyriuje susipažinęs su muzikinių įgūdžių lavinimo seka supratau, jog judėjau teisinga kryptimi.

Nors su kurso medžiaga pilnai susipažinau kiek vėliau, negu buvo reikalaujama pagal studijų reglamentą, tačiau įgytos žinios turėtų praversti tolimesnėje pedagoginėje veikloje, kadangi muzikos mokymas visų pirmą yra muzikinių gabumų lavinimas.

Šio pasiekimų aplanko formą pasirinkau kaip tezių iš studijų medžiagos rinkinį, suskirstytą į keturis teminius pogrupius. Žemiau išrašytos tezės atitinka mano požiūrį į pedagogiką ir muzikinių gabumų lavinimą: šiomis tezėmis siekčiau vadovautis, dirbdama pedagoginį darbą, tai būtų tarsi asmeninių pedagoginių nuostatų rinkinys. Taigi šios tezės – santrauka to, kas man atrodo reikšmingiausios ir asmeniškai taikytinos įsisąmonintos žinios, studijuojant Muzikinių gabumų lavinimo dalyką.

Laba diena,

siunčiu ketvirtają užduotį.

Gražaus vakaro,

Justina

Sveiki, dėstytoja,

nežinau ar tiks toks užduoties atlikimo formatas. Jei ne, sakykit, galiu atsiųsti tiesiog citatų rinkinį, pagal kurį parengiau šį ppt.

4 užduotis raštu

Kalbant apie Lietuvos muzikinį ugdymą norisi išskirti dvi jėgas, kurios jį stipriai veikia ir tarp kurių Lietuviškoji muzikos pedagogika laviruoja. Pirmoji jėga- tai rusiškoji mokymo tradicija, paremta disciplinuotu įgūdžių lavinimu, žinių ir gebėjimų spektro plėtimu. Per dešimtmečius, kol Lietuva buvo Sovietų Sąjungos įtakoje, tokia pedagogikos tradicija buvo stipriai įsišaknijusi. Struktūruotas teorijos mokymas, į rezultatą orientuota muzikos atlikimo praktika tapo savotiška pedagogine klasika, kurią ir dabar daugybė nemuzikinio konteksto žmonių įsivaizduoja kaip vienintelę. Toks muzikos mokymas veiksmingas savo rezultatais- didelis žinių bagažas, puikūs grojimo ar dainavimo įgūdžiai rodo puikius pasiekimus techninėje, bet kur kas rečiau emocinėje srityje. Pasikeitusi šalies politinė santvarka, pasaulyje vyraujančių idealų ir prioritetų kaita, besiplečiančios vaikų teisės ir laisvės, didelės pasirinkimo galimybės- visi šie veiksniai byloja, jog griežtas ir disciplinuotas, gryno rezultato siekiantis mokymo būdas tampa nebepriimtinas. Tai suvokiantys Lietuvos muzikos edukologai gręžiasi į vakarus, siūlančius platų spektrą ugdymo sistemų, ugdančių kūrybiškumą, grožio ir gėrio pajautą, estetinius ir emocinius išgyvenimus.

Manau, kad dabartinė Lietuvos muzikinio ugdymo samprata yra graži šių dviejų jėgų sintezė. ,,Muzikos dalykas apima visą muzikinių patyrimų spektrą (nuo psichomotorinių įgūdžių iki estetinio santykio su muzika), todėl laikomasi krypties, kad įgūdžių lavinimas, muzikos kalbos žinių perėmimas padėtų ugdyti vis gilesnį ir prasmingesnį vaiko santykį su muzika.“ Vienodai svarbiais įvardinčiau tiek estetinį, tiek ir gebėjimų bei kompetencijų aspektą muzikos mokyme.

Šių studijų dėka radau tiesioginių „nuorodų“ į šiuolaikinio muzikinio ugdymo sistemas. Kalbu apie ypač didelį dėmesį skiriamą vokalinės ir vidinės klausos ugdymą (Zoltanas Kodajis), apie asmeninį mokinio domėjimąsi muzika. Skatinant išsakyti savo nuomonę apie kūrinius, emocijas.

Kalbant apie savo tiriamąjį darbą (pradinį ugdymą), kurį ne tik „reikėjo“ atlikti, bet iš tiesų patiko. Jame pabrėžiu, jog svarbiausias muzikos mokymo principas - ,,pirma sukuriami vaizdiniai ir tik vėliau jie formalizuojami muzikine kalba“ (Jeanas Jacques Rousseau).

Šių studijų laikotarpiu perskaičius ir pažvelgus į pastaraisiais dešimtmečiais daromus darbus- straipsnius, projektus ar net pedagogines sistemas akivaizdu, kad nuolatos yra ieškoma kelių, kaip organizuoti harmoningą, nuoseklų ir tikslingą muzikinį ugdymą Lietuvoje, ieškoma pastovių ir esminių kriterijų, kuriais sekant muzikinis ugdymas būtų prasmingiausias.  Dera paminėti keletą ryškiausių asmenybių, kryptingai dirbančių šiems tikslams pasiekti: tai Eduardas Balčytis, suformavęs kompleksinio muzikinio ugdymo koncepciją; Zenonas Marcinkevičius ir Pranciškus Daugaravičius, sukūrę savitą, dvasiniu tobulėjimu paremtą muzikinio ugdymo sistemą; Albertas Piličiauskas, kuris suformavo plačiai žinomą, asmeninės prasmės metodu grindžiamą muzikinio ugdymo koncepciją; Zenonas Rinkevičius, teigiantis muzikiniu mąstymu grindžiamą ugdymo koncepcijos privalumus; Rūta Girdzijauskienė, besigilinanti į vaiko kūrybiškumo ugdymą muzikine veikla. Greta šių asmenybių ir daugybė kitų muzikos pedagogikos specialistų, savo moksliniais darbais ir pedagogine praktika formuoja štai tokį- individualų Lietuvos meninio ugdymo vaizdinį, kuriame ryškėja esminiai kriterijai- emocinis patyrimas, dvasinė asmenybės raida, individualumo ir kūrybiškumo ugdymas bei vertybių formavimas.

Iš tiesų yra nuveikiama daugybė darbų- rašomi moksliniai tekstai, atliekami įvairūs tyrimai, kuriamos ir įgyvendinamos įvairios programos, pedagoginės sistemos. Mano, kaip būsimos muzikos pedagogės, pirmoji užduotis- su šiais darbais susipažinti ir į juos įsigilinti, perprasti muzikinio mąstymo ir muzikos mokymo kryptis, tradicijas, naujoves ir tendencijas. Tik turint pakankamą žinių kiekį, susiformavus realistišką dabartinės situacijos vaizdinį galiu žengti tolesnius žingsnius ir kurti savas koncepcijas, galinčias pratęsti ir praturtinti jau esamas. Norėtųsi ir pačiai ieškoti kelių bei galimybių, kaip sujungti vaikuose glūdinčius ,,noriu, galiu ir reikia“, kaip organizuoti muzikos mokymą, kad jis būtų lydimas džiaugsmingų išgyvenimų tiek kokybiško proceso, tiek ir rezultato atžvilgiu.

Besimokydama supratau, jog muzikos mokytojas, tai daug išminties, supratimo ir įvairių gebėjimų reikalaujanti profesija, kuri, nors ir nėra svarbi žmonijos išlikimui, yra būtina jos dvasinei būklei. Ką reikėtų daryti? Pirmiausia pačiai kaupti žinias ir patirtį, būti kiek galima profesionalesnei, reikliai ir dėmesingai sau, jog darbai būtų daromi iš visų jėgų, su visa širdimi ir taip gerai, kaip tik įmanoma. Kitas žingsnis- dalyvauti muzikos mokytojų bendradarbiavimo veiklose, dalintis ir mokytis vieniems iš kitų, taip vieniems kitus palaikant ir drauge tobulėjant. Galiausiai viską daryti su meile ir pozityviu nusiteikimu, juk komunikacijos ir bendradarbiavimo amžiuje nuolatos esame tarp žmonių ir veikiame su žmonėmis. Todėl atsidavimas ir pozityvus santykis į tai, ką darai, ir su tais, kurie yra šalia, yra pagrindinė ir svarbiausia sąlyga sėkmei, pokyčiui ir tobulėjimui.

Nuoširdžiai, po pusės metų studijų nebuvau optimistiškai nusiteikusi. Įtakos turėjo darbų gausa, nauji studijų metodai ir pan. Pripažinsiu- gyvas bendravimas su dėstytoju būtų priimtinesnis ir informacija išliktų ilgiau. Pvz. klausantis gyvai dėstytojos L. Dubosaitės paskaitų, informaciją „sutalpinom“ be problemų. Gal muzikantams per klausą lengviau įsidėmėti?...

Baigiantis studijų metams, rugsėjį tvyrojusi nuomonė kardinaliai pasikeitė. Galiu tik pasidžiaugti ir padėkoti už suteiktą galimybę naudotis nuotolinėmis studijomis. Sutaupomas visiems taip brangus laikas, puiki proga nuolatos gilintis į studijų programą, užduotis, diskusijas neišėjus net iš namų. Dėstytojų dėstoma medžiaga aiški, konkreti, sudominanti ir suteikianti daug reikalingos informacijos. Nežinau kiek realu, bet, jei paskaitos vyktų gyvai nuotoliniu būdu arba paskaitų informacija būtų įrašyta balsu...?!

Aušra Stravinskaitė

Graders' comments

Laura, labai džiaugiuosi, kad studijavai. Labai kūrybiškas darbas, užfiksuoti esminiai dalykai, susiję su muzikinių gabumų lavinimu. Visa kita - gyvenimo ir pedagoginė patirtis, kuri su kiekviena nauja mūsų mokinių karta verčia augti ir tobulėti.

Darbą vertinu 7 (vidutiniškai). Jis labai jau formalus ir praktiškai nesusijęs su studijų medžiaga.

Ačiū už nuoširdžiai atliktą darbą. Manau, kad pasirinkta forma buvo jums naudingiausia ir bus kraitis, kurį išsinešite į pedagoginį gyvenimą.
Tik norėčiau pataisyti: antrojoje skaidrėje esanti mintis, kurią jūs priskyrėte Goštautienei, yra ne jos, o prof. Friemano, kurį ji cituoja savo straipsnyje (Goštautienė R. Kas laukia muzikos XXI amžiuje // Kultūros barai, 1998).
Itin vertinu tai, kad jūs susirinkote jums aktualią medžiagą ne tik iš studijų, bet ir iš papildomos medžiagos.

Labai kūrybiškas, šiltas ir kartu dalykiškas studijų apibendrinimas. Ačiū, buvo įdomu.

Ačiū, Indre, už refleksiją. Tikiuosi, kad daug kas, apie ką diskutavome, pravers pedagoginiame darbe.

Ačiū, Ugne, už nuomonę. Komentarą parašysiu laiške, nes ši skiltis skirta tik įvertinimui.

Ačiū, Renata, už tokį originalų studijų apibendrinimą. Buvos įdomu skaityti priesakus :-). Tikiuosi, kad turite ką išsinešti į savo pedagoginį gyvenimą ir studijos privertė pagalvoti, kad ne viskas taip paprasta, kaip mums atrodo :-).

Darbas nesusijęs su studijuoto dalyko turiniu.

Rolandai,

ačiū, kad atlikote užduotį. Suprantu, kad ji jums asmeniškai naudinga ir tai yra gerai. Bet kaip magistrantūrai šiek tiek pritrūko platesnio humanitarinio konteksto. Pasijuto, kad studijuoti pradėjote vėlai ir užduotį atlikote labai siauru kampu.

Ačiū, kad studijavote ir bent kažkiek pasiėmėte sau naudingų dalykų.

Ačiū, Marta, už refleksiją, jos ypatingą asmeniškumą. Džiaugiuosi, kad studijos paskatino permąstyti turimą patirtį. Tai yra didžiausia vertybė. Toliau - gyvenimas jūsų rankose. Turėkime valios jį keisti ir kurti tokį, kuriame vaikai būtų laimingi.

Ačiū, Gabija, už refleksiją. Didžiausia studijų vertybe laikau tai, kad jos paskatino galvoti. Tik galvojant galima eiti pirmyn. O tai, kad mūsų pedagogika yra kol kas labai nehumaniška - tai tikrai taip.

Vertinta kurso kontekste. Gražus, kūrybiškas pateikimas, bet nesusijęs su studijuoto kurso medžiaga.

Darbas fragmentiškas. Vertinta kurso kontekste.

Darbas pateiktas pavėluotai.

Ramune, tikrai, kad nebaigtas jūsų darbas. Bet kažkas vis tiek yra. Vertinu jį patenkinamai (6).

Galutinis jūsų balas dabar gavosi 5 (silpnai). Galite ateiti parašo.

Ačiū, Lina, už refleksiją. Buvo įdomu sužinoti kas konkrečiai jums buvo aktualu ir įsimintina. Tikiuosi, kad visa, ką sužinojote, turėsite galimybių pritaikyti praktiškai.

Ačiū, kad studijavote.

Ačiū, Aurimai, kad studijavote. Man patiko mintys, kurias išsirinkote. Tikiuosi, kad jos bus gyvos ne tik baigiamajame darbe, bet ir pedagoginėje kasdienybėje.

Jurgita,

ačiū už atliktą paskutinę kurso užduotį. Tikiuosi, jog tai, ką išsirinkote, jums tikrai labai svarbu.

Ačiū, kad studijavote.

Ačiū, Ieva, už baigiamąjį šio kurso darbą. TIkiuosi, kad mintys, kurias išsirinkote, jums tikrai yra pačios svarbiausios ir bus naudingos pedagoginėje karjeroje.

Ačiū, kad studijavote.

Ačiū, Goda už tokį nuoširdų ir neformalų paskutinį savo darbą. Tikiuosi, kad prisimindama studijų turinį ir rengdama šį darbą, išsirinkote tai, kas jums tikrai labai svarbu ir bus panaudota tolesniame pedagoginiame darbe.
Ačiū, kad studijavote.

Indre, ačiū už nuoširdų baigiamąjį kurso darbą Tikiuosi, kad dar kartą peržvelgta ir apmąstyta medžiaga jums buvo naudinga. Linkiu, kad jūsų pedagoginė misija būtų kuo sėkmingesnė.

Ačiū, kad studijavote.

Rūta, tikra dovana man buvo Jūsų mintys, kad viskas prasideda nuo požiūrio keitimo ("išeities taškas yra kitoks požiūris"). Mes, pedagogai, dažnai pamirštame, kad taip pat esame žmonės, pasižymintys unikalumu, kurį patys turime pažinti. Susipažinti su savimi, turbūt, yra sunkiausia. Vaiką vertinti manome esant lengviau.

Labai norėčiau, kad Jūsų svajone virstų realybe. Norėčiau pamatyti laimingus vaikus, dainuojančius ir besimokančius muzikos kiekvieną dieną, nes muzika ritmo ir melodijos poveikiu gali padėti mokytis ir matematikos, o muzikavimas (improvizavimas) ar šokis su muzika net per pertraukas - streso mažinimas ir atsipalaidavimas. Būtų puiku. Juk mokomės ir mokome ne dėl rezultato/pažymio, o kad būtume žmonės!

Ačiū, Eduardai, už pakankamai išsamų baigiamąjį darbą. Jaučiuosi rami, kad bent kurso pabaigoje pavyko jus patraukti prie studijų medžiagos ir bent bėgte susipažinote su tuo, kas mums, pedagogams, yra tikrai labai aktualu ir būtina žinoti.

Paulina,

ačiū už pateiktą darbą, kuris savo tikslais yra labai racionalus ir funkcionalus. Tai bene naudingiausia studijų apibendrinimo forma. Ačiū, kad studijavote.

Ligita, ačiū už baigiamąjį mūsų kurso darbą. Labai džiaugiuosi, kad studijų metu pasisėmėte sau naudingų žinių ir padarėte asmeninių atradimų, kurie sustiprino Jus kaip pedagogę ir inspiravo mąstyti. Aš kiekvienais metais vlis stebiuosi, kad laikas bėga, o muzikos pedagogika yra taip ilgai užstrigusi tik vaikų mokymo rezultatų siekime. Taip norėtųsi, kad jauni pedagogai išdrįstu mokymo procesą padaryti džiaugsminu ugdymo procesu, kad kiekvienas vaikas, baigęs muzikos mokyklą, toliau muzikuotų, lankytųsi koncertuose ir muzikos mokyklą prisimintų kaip džiaugsmo mokyklą. Jeigu turite valios ir jėgų pasipriešinti rutinai - darykite tai savo klasėje. Manau, jog tokiu būdu ir mokytojo darbas taptų švente.

Ačiū, Justina, už prasmingą sau baigiamąjį darbą. Tikiuosi, kad jis suteikė džiaugsmo ir buvo labiausiai prasmingas ne tik dėl to, kad paskutinis :-).

Labiausiai man patiko paskutinė skaidrė. Matyt, ne tik pas mus muzika kartais virsta kankinimo būdu...

Sigute, ačiū, viskas gerai - formatas galėjo būti visoks, taip pat ir skaidrių pateiktis.

Labai džiaugiausi jūsų tekste suradusi tokias frazes: " Aš pati turiu keistis kartu su tavimi, kartu su pasauliu", "O gal kartu ką nors pasigaminsim?" :-)

Tai labai svarbu. Pedagogikoje kaip ir gyvenime nėra gatavų receptų. Tuo jis įdomus ir savo esme kūrybiškas. Jeigu to nepamiršime, gyventi bus įdomu ir mes nedramatizuosime to, į ką galima ir reikėtų pažvelgti kaip į naują kūrybinę galimybę.

Violeta, ačiū už baigiamąjį darbą, kurio neprisegei :-). Paskaičiau jį savo e-pašte.

Su tokiais klausimai ir aš susidūriau, kai pirmą kartą susipažinau su Gordono teorija. Bet kadangi visa mano muzikos pedagogo karjera sukosi apie pradinių klasių mokinius, teko patirti, kad visa tai, ką jis rašo, yra tiesa. Ir praktiškai viską mes žinome ir darome, tik be įsitikinimo, jog tai yra teisinga ir nesuprasdami kodėl kažkas kartais nesigauna, jeigu su kitais vaikais gaunasi.

Mes susipažinome tik su teoriniais aspektais. Jo darbai yra papildyti testais, kas yra būtina socialiniuose moksluose ir pagrįsti ilgalaikiais tyrimais. Abejoti tuo netenka. O visa kita, ką su abejone ar tam tikru pasipiktinimu rašai, yra susiję su požiūriu ir tam tikrų sampratų turinio supratimu. Pvz., kas yra kūryba? 2-3 metų vaikų žaidimai yra kūryba? Galime ginčytis iki nukritimo. Man - ne. Tai kūrybinė veikla, bet ne kūryba.

"Kodėl teigiama, kad neišmokus audijuoti, neįmanoma suvokti muzikos prasmės?" Vėl gi - ką mes vadiname prasme? Šiuo atveju galime pasitelkti pavyzdį ir muzikos prasmės suvokimą palyginti su kalbos suvokimu ir suvokta žodžių prasme. Žodžiai tie patys, o supratimas skirtingas. Juk pati tikrai esi patyrusi, kai girdi dainuojant ar grojant idealiai be klaidų, bet muzikos - nėra. Taigi toks "muzikavimas" ir yra be audijavimo, be prasmės, be turinio. O koks tas turinys - jau kita kalba ir turinio interpretacijos objektas.

Kiekvienas mes turime teisę turėti savo nuomonę. Bet tiesa gimsta tik diskusijoje, kurioje norima klausytis ir išgirsti vienas kitą :-).

Prisegu tikrąjį tavo 4 darbą. Įkelk jį į sistemą. Ačiū, kad skyrei dėmesio studijoms. Kiekviena patirtis mums yra aukso vertės. Tikuosi, kad nenuskurdome, o praturtėjome. Aš - tai tikrai!

Darbas nepateiktas.

Indre, ačiū už baigiamąjį mūsų kurso darbą. Džiaugiuosi, kad studijose atradote daug sau naudingų dalykų. Kai į reiškinius žiūri kompleksiškai, o ne pro rakto skylutę, daug kas pasidaro aiškiau.

Dirbant pedagogo darbą, taip pat kaip auginant savo vaikus labai svarbu kuo anksččiau suprasti, kad nei vaikas, nei mokinys nebus toks kaip tu nori. Jis YRA toks koks yra. Mūsų darbas - padėti augti ir skleistis kaip gėlės žiedui. Juk jeigu tempsime daigą per jėgą ir  krapštysime žiedlapius, kad jie greičiau pražystų, o paskui karpysime žirklėmis, kad jie būtų tobulai lygūs - sužalosime arba nužudysime.

Auginkime taip, kad kiekviena diena būtų kupina džiaugsmo, skatinkime tyrinėti, džiaukimės kartu kažką atradę. Tai didesnė vertybė nei žūt būt per kančią siekti abejotinos vertės rezultatų, kurie atima gyvenimo džiaugsmą.

Prisegu jūsų darbą, kurį atsiuntėte man paštu. Įkelkite jį į sistemą.

Darbas nepateiktas.

Darbas nepateiktas.

Darbas praktiškai nesusijęs su studijų medžiaga ir neatitinka vertinimo kriterijų.

Evelina, ačiū už baigiamąjį darbą ir pasidalijimą sau pačiai padarytais atradimais. Nuotolinės studijos Lietuvoje (bent muzikos studijose) dar nėra populiarios. Mano patirtis rodo, kad jeigu jos yra vykdomos metodologiškai teisingai (tekstai, papildoma medžiaga, interneto šaltiniai, santraukos, savikontrolės klausimai savikontrolės testai, o ypač diskusijos) labai padeda be skausmo įsisavinti perskaitytą medžiagą. Suprantu, jog tai atima daugiau laiko, negu pasėdėti auditorijoje, bet studijos tikrai yra gyvesnės nuomonių įvairove ir naudingesnės gallimybėmis išsiaiaškinti tai, kas liko nelabai aišku. Tokių galimybių auditorijoje nelabai turime.

Džiaugiuosi, kad studijavote.

Darbas nepateiktas

Užduotis nepateikta.