Title: Muzikiniai gabumai
Course: Muzikinių gabumų lavinimas > Forum: 7 užduotis diskusijai

Muzikinių gabumų samprata iki šiol yra mistifikuojama ir aiškinama remiantis empirika. Remdamiesi studijų mdžiaga ir turima patirtimi, paaiškinkite kas, jūsų nuomone, yra muzikiniai gabumai?

Diskusijai skirtas laikas iki spalio 30 d.

Ats.: Muzikiniai gabumai

Peržiūrėjus temoje pateiktą video medžiagą kilo viena mintis: šių vaikų meistriškumo lygis yra skirtingas, tačiau vienas bruožas sieja juos visus – muzikalumas. Mano požiūriu muzikalumas labiausiai siejasi su gebėjimu jausti emociją, perteikti muzikos kūrinio istoriją, įprasminti kiekvieną natą, ką tikrai sugeba kiekvienas šių vaikų, jie visa savo esybe bei kūnu kaip laidininkas perteikia pulsuojančią muziką, kas rodo nenuginčijamą talentą. Šio dalyko nėra išmokstama, kitaip negu techninių subtilybių. Kaip rodo muzikos tyrimai, tik 2 % vaikų gimsta negabūs muzikai, tad galimybę muzikuoti, jei tai darome nuo ankstyvos vaikystės, turime visi, tačiau manau jog būtent pajautimas bei empatiškumas ir yra svarbiausias muzikinio talento bruožas, galimas pamatyti jau ankstyvoje vaikystėje. Ir būtent tai yra retas, tačiau akivaizdžiai juntamas reiškinys, padovanotas tik išskirtiniams vaikams. Gebėjimas matyti, jausti, suprasti dalykus, kurie gyvenime įgaunami tik su patirtimi, atrodo tikrai mistifikuotas ir sunkiai paaiškinamas, lyg suvokimas būtų atsineštas iš praeitų gyvenimų. Savo darbe tikrai susiduriu su daugeliu gabių vaikų, nors jų gabumai pasireiškia skirtingai – vieni turi stiprius vokalinius duomenis, kiti puikią muzikinę atmintį bei imlumą, treti jausmingumą bei kontekso pajautimą, tačiau itin retas reiškinys yra visų šių gabumų kombinacija, kurią aš įvardinčiau kaip talentą. Ir iš tikrųjų savo patirtyje matau, jog tokiu prigimtiniu talentu yra apdovanotas tikrai nedidelis procentas vaikų. Tiesą pasakius, per ketverius darbo metus šiemet pirmą kart susidūriau su vaiku, apdovanotu visų šių gabumų kombinacija, ir tai tikrai nenuginčyjamai galiu įvardinti kaip talentą. Suvokimas pradėjus dirbti buvo toks ryškus ir šokiruojantis, jog pasišnekėjusi su kolegomis išsiaiškinau, jog tokį reiškinį visi mokytojai taip pat tėra sutikę vos kelis kartus savo karjeroje, nors patirties jie turi daug daugiau negu aš. Mokinė yra dar labai jauna – 11-os metų, muzikos nėra niekur mokiusis, tėvai taip pat nėra muzikantai ir net niekada nebandę muzikuoti, o pagrindinis mokymosi šaltinis buvo internetas bei radijas. Ji ypatingai greitai „susigaudo“ bet kokiuose pratimuose, kūrinį gali atkartoti išgirdusi vos porą kartų, lyg būtų jį dainavusi anksčiau, dainuodama skirtingomis kalbomis nepriekaištingai perteikia marieningumą, net atlikdama techninius pratimus atiduoda visą save muzikai išjausdama kiekvieną garsą, o atlikdama kūrinį perteikia tokią emociją, jog jauti iš jos sklindančią viso gyvenimo patirtį, kas iš tikro verčia aikčioti iš nuostabos ir žavėtis, suprantant, kokia ateitis jos laukia puoselėjant jos išskirtinius gabumus. Šį atvejį įvardinčiau kaip unikalų būtent dėl gabumų kombinacijos retumo, tačiau jokiu būdu neteigiu, jog toks pavyzdys yra vienintelis leidžiantis identifikuoti tikrųjų gabumų esmę, gabių vaikų yra daug, tačiau unikalių vienetai. Taip pat labai svarbus aspektas yra tai, jog mano manymu gabumų proporcija mažėja vaikui augant, jei jo talentas nėra puoselėjamas, juk keičiantis žmogaus protui, imlumui bei sąmoningumui užduotys didėja, tad ir gebėjimai auga, nepuoselėjami gabumai taip ir lieka glūdėti viduje. Todėl ypatingai svarbu juos pastebėti bei mokėti iškelti ir stiprinti, tiek pedagogams, tiek tėvams, jog mokėti nukreipti talentą tinkama linkme.

Pirmiausia noriu pakalbėti apie pateiktus pavyzdžius. Azijietės mamos, iš to kiek teko girdėti/skaityti, palaiko griežto vaikų auklėjimo tradicijas Azijos šalyse, konkrečiau pvz.: Kinijoje yra net pavadinimas Mamoms, kurios yra itin griežtos ir betarpiškos savo vaikų dienotvarkėms "Tiger moms"(motinos -tigrės) (Jei kam įdomu šiaip:

https://www.youtube.com/watch?v=0r2LnCSZfL0 Šių mamų taktika yra visiškai išnaudoti vaiko laiką jo tobulėjimui ir mokslams- neretai tai yra 12-18 valandų per parą trunkančios darbo dienos skirtos mokslams, grojimui, šokiams, sportui ir t.t.. Jau dviejų -trejų metų kūdikis gali turėti griežtą dienotvarkę, todėl man būtų sunku atskirti ar vaikas pateiktuose pavyzdžiuose  yra tiesiog imlus muzikai ir turintis išskirtinių gebėjimų - ar tai yra ilgų repeticijų nuo itin jauno amžiaus, rezultatas.

https://www.youtube.com/watch?v=hSaUzc3Hf9c

paskutinis pavyzdys - čia ties trečia minute 4 metų vaikas solfedžiuoja gan sudėtingą tokiam amžiui melodiją smuiko ir boso raktuose tonacijoje su ženklais - aš, jei gerai pamenu, normaliau solfedžiuot pradėjau kokioj 4 klasėj :D ir čia dar tokia naujoviška muzikos mokykla, kuri jau nespaudžia vaikų :D Tai čia apie tai, kad ar gabus ar ne gabus vaikas, tokioj situacijoj net gabiausias nepasieks tokių rezultatų kaip šis vaikas, nesitreniruodamas, arba pradėjęs muzikuoti pvz.: septynerių.

Grįžtant prie pagrindinės temos. Aš tikiu, kad muzikalumo pojūtį žmogus gali įgyti jau mamos pilve. Pvz.: mano mama pasakojo, kad  besilaukdama sąmoningai vaiksčiodavo į klasikinės muzikos koncertus. Juk yra žinoma , kad vaikas reaguoja į aplinkos garsus dar negimęs - taigi, toks vaikas gimta jau susipažinęs su muzikos garsais, jam tai tampa natūralu, taip pat ir vėlesniame amžiuje, jei vaikas auga aplinkoje, kurioje muzika yra vertinama, atsirenkama ir mylima, vaikas auga su didesniu bagažu potyrių, kurie nutinka skambant muzikai, taip pat plečiasi muzikos suvokimo pojūtis, vaikas gali pradėti kartu niūniuoti sudėtingesnes melodijas, trypti, mušti ritmą ir t.t. ( Jei yra koks tyrimas šiuo klausimu padarytas- mielai paskaityčiau ) Vėl gi tokią prielaidą galiu daryti iš savo patirties - klausiausi klasikos pilve, kartais mano aukle pabūdavo ir dėdė, kuris grojo dūda, pusseserė kuri mokėsi akademijoje, kurį laiką pas mus gyveno, eidavau ir į jos koncertus, todėl visokią muziką priimdavau noriai, man būdavo įdomu, galiausiai pati apsisprendžiau eiti i muzikos mokyklą, tuo tarpu pusbrolio kiek paaugusias dukras nusivedus į tikrai smagų ir vaikams priimtiną koncertą- su smuiku, bugnais, ak. gitara įv. fleitomis, lietuviškais tekstais ir mažorinėmis tonacijomis, pamačiau visiškai kitokią reakciją- surauktas nosis ir nuobodžiaujančius žvigsnius. Netrukus supratau kodėl- kitą dieną radau vaizdelį kambaryje - per telefono kolonėles skamba kažkoks rusiškas bumčikas, bet už tai merginos smaginasi ir šoka.  Man atrodo situacija aiški. Šios mergaitės, net jei ir turėtų įgimtų gabumų- jiems tiesiog nebūtų vietos pasireikšti, todėl tai gali ir išnykti, nes nėra stimuliuojami.

Manau šie veiksniai gali būti vieni pagrindinių nulemiant , kaip A. Piličiauskas įvardija,  „emocinį muzikos intonacijų įsisavinimą“ ir muzikos „pajautimą“, „suvokimą“ir „supratimą“ žmogui vystantis.

Ginos minėtas atvejis apie 11metę ypatingus gabumus turinčią merginą, taip pat gali būti lavintas aplinkos, net jei ir muzikos mokyklose nesimokė, Gina privačiame pokalbyje yra minėjusi, kad ši mergina jau užaugo pvz. su Beyonce muzika( jei tai ta pati mergina ). Beyonce dainuoja itin taisyklingai, turi nepriekaištingą kvepavimą, o žinome , kad balso stygos dirba net ir tik klausant muzikos, be to vaikai linkę kopijuoti - įmituoti, todėl jai jau buvo galimybė klausytis taisyklingo dainavimo, gero intonavimo,  dainavimo manieros, ji su tuo užaugo, jai tai galėjo tapti natūraliu būdu, kaip ji dainuoja.  Ko gero, tai tik vienas iš komponentų, kurie susidėjo į merginos muzikinį bagažą ,bet manau iš daugelio tokių komponentų ir susideda visi talentai, kai kam pavyko susikrauti daugiau, kai kam mažiau.

Kaip ir Agnė sakė, man taip pat yra žinoma apie "tigres mamas".  Viena geriausių pasaulio akordeonisčių yra Kinė, ji yra pasakojusi, jog pas juos yra taip - jeigu tavo tėvai nusprendė, kad tu būsi akordeonistė, reiškia tu daugiau nieko nedarysi, tu tik grosi grosi ir grosi. Žodžiu, tėvai tau išrenka sritį, o tu turi joje būti geriausias. Todėl vėlgi pritariu Agnei, kad gali būti sunku suprasti, kur yra gabus vaikas, o kur viskas yra pasiekta kruvinu darbu. Atrodo, jog visi vaikai įrašuose, kaip ir sakė Gina, puikiai perteikia kūrinio emociją. Tačiau ar negali būti, kad jie perteikia mokytojo, o ne savo interpretaciją. Dažnai būna, jog mokytojas sustyguoja kiekvieną taktą. Vėlgi, grįžtant prie Azijos šalių, teko matyti įrašą, (niekaip nandu dabar) kuriame vyko akordeono pamoka. Kelį vaikai, gal net dešimt jų, vienu metu grojo tą patį kūrinį ir visi vienodai, manau, sunku atskirti iš tokio būrio vaikų, kuris yra gabus, kuris mažiau, nes visi groja identiškai lyg robotai, kūrinio interpretacija visiškai identiška. Tačiau tai, manau labiau vyrauja Azijos šalyse.

Kalbant apie savo patirtį, kaip ir Gina, galiu pasigirti, jog man teko dirbti su labai gabia mergaite, kolegos sakydavo "ji kaip ne iš šios planetos". Tačia su ja pabendravus taip ir atrodo. Ji grodama išjaučia kiekvieną natą, be didenio sunkumo skaito iš lapo (ko negali daugėlis kitų mano mokinių), turi puikią muzikinę atmintį, žodžiu, kaip ir Gina sakė, apdovanota visų gabumų kombinacija. Tačiau vėlgi, kiek kalbėjome per psichologijos paskaitas, gabų vaiką dažniausiai būna sunku pastebėti ir atskiri nuo kitų, dažnai jis kaiptik atrodo negabus. Kartais tam tikri psichologiniai momentai gali lemti gabumų slopinimą. Pats vaikas nežino to, kad jis yra gabus, o mokytojui nelengva tai suprasti.

Kaip skaitėme medžiagoje, didžioji dalis žmonių gimsta su muzikiniais gabumais, tačiau ne visi juos lavina. Pvz, kolegų akordeonistų šeima, jie namuose klausosi daug įvairios muzikos, tėvelis aktyviai koncertuoja, taigi rezultatas toks, kad jų trejų metų sūnus, kai kiti vaikai tuo metu dainuoja du gaidelius, jis eina gatve ir paleidęs gerklę niūniuoja Bacho siuitą. Taigi, drįstu manyti, jog ir besimokant muzikos mokykloje jam seksis neblogai.

Manau, kad muzikiniai gabumai yra įgimti, kaip ir skaitėme, manau, kad tai yra kažkas, lyg kažką jau mokėjome anksčiau, tačiau to nežinojome, kol kažkas mums to nepasakė. Tai sudaro daug komponentų. Iš tiesų, kaip ir tyrėjai iki šiol negali suformuluoti kas tai yra, taip ir man begalo sunku tai padaryti.

Pirmiausia kalbant apie pateiktus video įrašus, pastebėčiau, jog visi šie vaikai (vieni daugiau, kiti mažiau) rodo savo amžių gerokai viršijančius grojimo techninius įgūdžius, tačiau ne visai sutikčiau, kad visi jie savitai perteikia emocinį muzikos turinį, išgyvena muziką. Na, pvz., ariją dainuojanti mergaitė tikrai jautriai atlieka muziką - ją suvokia ir įtaigiai perduoda savo pojūčius klausytojams, o kai kurie vaikai (tarkim, keturmečiai smuikininkai, fleitininkė) veikiau įgyvendina techninius reikalavimus, bet nemanau, kad muzikos turinį suvokia.

O muzikos turinio suvokimą laikyčiau vienu iš svarbiausių ir neatsiejamu muzikinių gabumų komponentu, kuris bent jau man turi gana plačią prasmę - tai ir emocinis muzikos išgyvenimas, ir muzikos tėkmės bei formos pojūtis, na, suvokimas, ką, kaip, kodėl atlieku (ar klausau - gebėjimas suvokti muziką jos klausant, mano manymu, taip pat yra muzikalumas). Žinoma, muzikinių gabumų sampratą apima ir pajėgumas greičiau ar lėčiau įsisavinti  techninius įgūdžius (tiksliai intonuoti, ritmiškai groti ir pan.), tačiau nuo muzikinių gabumų man neatsiejama sąvoka yra muzikalumas, kuriame techninius dalykus suvokiu veikiau kaip antraplanius - svarbiau tampa muzikinis mąstymas, muzikinis jautrumas, muzikinė vaizduotė… Ir dar kartą grįžtant prie pateiktų video pavyzdžių, manau, jog talentingais tituluojami mažamečiai vaikai dažniau yra “išmuštruojami” tiksliai atlikti kūrinį, bet nebūtinai suvokia tai, ką groja (nebent turi neeilinę įgimtą muzikinę intuiciją, tą žinojimą a priori), todėl ne visuomet ir pavadinčiau juos muzikaliais, kad ir kaip jie stebintų savo techniniais įgūdžiais.

Pačiai per metus pedagoginio darbo, deja, neteko susidurti su visapusiškai gabiais, kaip Gina įvardino, talentu apdovanotais vaikais. Vieni per solfedžio pamokas tiksliau intonavo, kiti - tiksliau jautė ritmą, dar kiti turėjo geresnį muzikinį mąstymą (rašant diktantus, klausant dermių ar pan.) ar muzikinę empatiją (pvz., dainuojant dainą). Visa tai yra muzikinių gabumų komponentai, ir, kaip minėta studijų medžiagoje, kiekvienas žmogus turi muzikinių gabumų - tik vienas turi daugiau ir stipresnių aspektų, kitas - mažiau ir silpnesnių. Bet muzikalumu visgi vadinčiau stipriai išreikštą įvairiapusių komponentų - ir techninių, ir emocinių, ir intuityviųjų, pojūčių, ir kt. - visumą, kurioje, pasikartosiu, svarbu yra suvokti, ką atlieki / ko klausai.

Pirma mintis, pamačius vaizdo įrašus buvo ta, kad didžioji įrašų dalis yra su azijiečiais vaikais, ką pastebėjo ir plačiai aptarė kolegės. Nebuvau girdėjusi apie Azijos „mamas tigres“, išties įdomu, nes azijiečių vaikų muzikavimas tikrai ryškiai skiriasi nuo kitų (miniu kaip faktą, pati dar neišgryninusi, ar tas skirtumas į gerą, ar į visai kitą pusę). Pati taip pat esu pastebėjusi šį reiškinį, kai dalyvaudavau pianistų konkursuose. Mokytojos tiesiog žavėdavosi tamsiaplaukiais vaikiukais, kurių pirštai mikliai lekioja klavišais, o galvytės ir kūnai įtikinamai juda muzikos pagauti. Tačiau puikiai pamenu ir savo mokytojos žodžius, kad jie, be abejo, puikiai groja, muzikaliai, tačiau ar tai talentas, ar įdirbis – nepamatuosi. Aiškus tik puikus pedagogo darbas. Na, ir turbūt mamyčių :) Be jokios abejonės, net ir keturmetis vaikas gali puikiai jausti muziką, jei tai įgimta ir dar laiku pastebėta. Taip pat be jokios abejonės ir tas pats keturmetis gali kažkokiu būdu, matyt a priori, suvokti ir be tam tikros gyvenimiškos patirties išjausti didžiausius ir virtuoziškiausius kūrinius. Tačiau muzika, kaip bebūtų, yra visuma – talentas, įdirbis, mokslas.

Ir išties, kaip jau esu minėjusi ankstesnėse diskusijose, pati esu susidūrusi su atvejais, kai ir, atrodytų, labai beviltiška situacija staiga ima ir pasitaiso, tad labai įdomus ir įtikinamas faktas yra tas, kad tik 2 % žmonių nėra gabūs muzikai. Norėčiau tikėti, kad nėra nė tiek, nes muzika taip pat susideda iš labai daugelio komponentų, o žmogaus gyvenimas yra tiesiog apsuptas muzikos: garsai, kuriuos kasdien girdime aplinkoje (natūralūs ar dirbtiniai), emocijos, taip pat ir kalba, kuri turi intonacijas, dinamiką, nuotaiką, garsus, galiausiai vaikščiojimo ritmika ar net žmogaus fiziologija (širdies plakimas) jau iš esmės yra užprogramuota muzika žmogaus gyvenime. Galų gale muzikos vystymasis nuo seniausių laikų rodo prigimtinį muzikinį žmogaus gabumą.

Labai aišku viena – net iš prigimties gražiausia gėlė neprižiūrima ir nepuoselėjama neatskleis savo tikrojo grožio. Talentas yra gėlė.

Ats.: Muzikiniai gabumai

Ačiū merginoms, dalyvavusioms diskusijoje. Džiaugiuosi skaitydama, kad jau teko savo pedagoginėje karjeroje patirti, kad ne visi vaikai yra vienodi ir kad esama kažko, ką sunku protu paaiškinti. Diskusijas šia tema plėtosime toliau, nes tai yra svarbiausia mūsų kurse, kurį studijuojame. Kalbėdamos apie muzikalumą net  šiek tiek užbėgote į priekį. Muzikalumui mes skirsime kitą diskusiją.

Taigi sutarėme, kad muzikiniai gabumai žmogaus savybė, susijusi su muzikine veikla ir per ją besireiškianti. Kol nėra veiklos, mes nieko negalime pasakyti - gabus žmogus ar ne. Įrašuose mes matome įsikūnijusius veikloje gabumus, t.y. gebėjimą muzikuoti vienokiu ar kitokiu lygmeniu. Savaime suprantama, kad tai rezultatas, pareikalavęs gana daug darbo valandų ir praktikavimosi. Mes nežinome kokios tigrės ar tigrai tuos vaikus mankštino. Bet iš patirties žinome, kad ne kiekvieną vaiką galima ištreniruoti taip, kaip girdėjome įrašuose. Tam tikrai reikia aukštesnio nei vidutiniai lygio gabumų ir motyvacijos dirbti. Gabūs vaikai pasiekia rezultato daug greičiau, tarsi be didelių pastangų ir per daug trumpesnį laiką nei didesnė dalis populiacijos.

Tačiau pagrindinė mintis ta, kad gabūs yra visi vaikai. Tik ne visi turėjo galimybę lavintis nuo pat gimimo ar dar anksčiau. Žinoma, negalime teigti, kad jeigu visi augtų tigrių šeimose, visi rodytų tokius rezultatus. Ne, to tikrai nebūtų, nes visi turime skirtingas ir unikalias genų kombinacijas ir skirtingas gyvenimo sąlygas. Belieka atsakingai ir su meile dirbti su visais vaikais, kurie ateina mokytis muzikos, nes ji yra būtina kiekvienam vaikui.

Skelbiu 7 diskusijos pabaigą.